DBRETAiL www.DanishBits.org
Det är samma scenario som med Andrea Cornish. Håller du med?
- Var är alla nyhetsbilar? - Här väcker mord ingen uppståndelse.
Vilken sorts kniv användes i attacken?
En med enkelt blad, ej sågtandat, cirka fem tum lång.
- Såg den ut ungefär... så här? - Ja.
Vad har ni att säga om det här såret på den tilltalades hand?
Såret är följden av att hans hand gled neråt-
- mot knivbladet under det att han högg henne.
Ert vittne.
Dr Chester. Hörde ni mrs Weiss fråga er om antalet knivsår?
- Inte jag heller. Jag undrar varför. - Kanske för att vi ser dem.
- Ja, det är sant. Hur många är det? - Tjugotvå.
- Och vad säger det er? - Att hon höggs tjugotvå gånger.
- Är det allt? Så många sår? - Det kan ses som ett passionsbrott.
Att det var personligt och att mördaren hade något emot offret?
En del ser det nog så, men inte jag.
Det här såret är väldigt viktigt för åklagarens åtal.
- Kan ni ha misstagit er om orsaken? - Nej.
Har ni någonsin begått ett misstag som skickade en oskyldig i fängelse?
Nej.
Fick inte Arthur Metz fängelse efter ert vittnesmål? Ni minns inte honom?
- Jo, det gör jag. - Då minns ni att mr Metz frikändes...
efter att era slutsatser hade omprövats.
De blev omdiskuterade, men inte motbevisade.
Det sa jag inte, men vad vi än kallar det så är mr Metz nu en fri man.
Såvida han inte sitter inne igen.
Det gör han inte. Han hamnade i fängelse på grund av ert vittnesmål.
- Det var inget misstag. - Appellationsdomstolen höll inte med.
- De gjorde en annan tolkning. - Precis. En annan tolkning.
För att undvika att ni ska kallas igen, som med mr Metz.
Allt som sker i salen är viktigt. Hur Naz sitter, hans kläder, hans ögon.
Vilka är där för honom, vilka är det inte.
Det är inte lätt att se på fotona, men juryn måste och ni också.
- Ett djur gjorde det där. - Ja. Ni har rätt.
- Har jag uppfostrat ett djur? - Va?
Han vill prata med er. Om det ringer från okänt nummer är det nog han.
ÅK HEM, MUSLIMER
Vi pratade med en advokat. Han sa att vi inte kan få tillbaka taxin.
Vi ska köpa en ny. En ny begagnad.
Det är jättebra.
- Den är vår, inte din. - Vad pratar du om? Den är min också.
Nej. Bilen vi inte kan få tillbaka är din, inte den här.
Den här är min också. En tredjedel av certifikatet är mitt.
- Sälj din tredjedel till oss. - Ni har inte pengarna.
Du har inga pengar. Vi kan få fram pengar.
Det löser dina problem. Vill du ha dem?
Jag vill ha det som är rätt. Vi ska jobba tillsammans, som alltid.
Nej.
- Okej. - Okej, bra. 75 000 dollar.
Det är värt 250 000 dollar. Varför skulle jag gå med på det?
Det är allt vi tänker betala. Det tar flera år att arbeta av det.
- Då säljer jag det till nån annan. - Vi tänker inte jobba med nån dönick.
Så nån som betalar fullt pris är en dönick, men inte ni?
Det är din son som har orsakat det. Titta vad han har gjort mot oss alla!
ÄNNU EN PAKISTANSK TAXICHAUFFÖR MISSHANDLAD
Mot oss alla.
Ni är tjuvar. Jag gör inte affärer med tjuvar.
Du är far till en mördare.
Vad är det?
Ett foto på den tilltalades rygg, taget på stationen efter gripandet.
Kan rivmärkena helt enkelt vara följden av älskog, enligt er?
Det vet jag inte, men en hel del av hans hud fanns under hennes naglar.
Allt utöver det får ni fråga Amor om.
- Känns det okej? - Ja, det är inga problem.
Är inte det killen från nyheterna, vars dotter dödades av taxichaffisen?
Styvdotter.
- Kände du henne? - Nej.
- Han måste vara ganska uppriven. - Vad angår det dig?
Jag bara säger det.
Öka takten lite.
Hallå.
Han har Visa, Mastercard och AmEx, samtliga med överskridna belopp.
Om han ansöker om konkurs blir det för tredje gången.
Tack för det. Straffregister kan jag fixa, men kreditkort är svåra.
Ja, jag tog en titt på ditt.
Jag skojar. Jag hittade även det här.
Du borde nog prata med henne.
Min första man var också en odugling. Jag gillar nog en viss typ.
Ja, min fru gillar en viss typ. Jag motsvarar inte den.
Jag är inte dum. Jag förstod vad han ville ha.
Han var ung och snygg och jag har pengar.
Man kan väl se det som prostitution, men det fungerade för oss-
- tills jag fick ringa larmcentralen när han hade händerna runt min hals.
- Menar ni det? - Polisen kom fort, tack och lov.
- Anmälde ni det? - Ja. De körde iväg med honom.
Nästa gång jag såg honom var skilsmässoadvokaterna med.
Jag betalade för båda två, eftersom han inte hade några pengar.
Min sa: "Vill du spara pengar? Ge honom 200 000 och gå därifrån."
Det är det bästa juridiska råd jag har fått.
Vet du varför skilsmässa är så dyrt?
- Därför att det är värt det. - Precis.
- Vet du vad han sysslar med? - Han är visst personlig tränare.
Han är trapetsartist. Han svingar sig mellan gamla haggor.
Underskatta inte er själv.
Det gör jag inte. Det var ett skämt.
- Hur är läget? - Det är bra.
Säg det inte.
Hur ofta köpte ni amfetamin av den tilltalade?
Det var bara Adderall.
Som är starkare än genomsnittligt amfetamin, hörde vi tidigare.
- Hur ofta köpte ni av honom? - Främst inför slutproven.
Främst? Så även vid andra tillfällen?
Nej, bara då, och kanske inför mitterminsprov...
och projekt-deadlines, kanske några gånger till en fest.
Ofta, med andra ord. Var ni hans enda kund?
Nej, det var en del andra vänner.
- Vad kostade det? - Tio dollar för tio milligram.
- Vet ni var han fick tag på dem? - Jag tror att han hade recept.
- Vet ni vad han betalade för det? - Nej.
Tio dollar i avgift, försäkringen täckte resten.
Han betalade tjugofem cent styck och sålde dem för tio dollar.
Det blev en vinst på 3 900 procent.
- Vilket är ditt huvudämne, Amir? - Ekonomi.
- Vet du vilket som är mr Khans? - Ekonomi.
Vem har lärt sig mest, anser du?
Jag är klar.
Jag går och lägger mig. God natt.
Förbannade katt.
Gooden! Hallå där. Kom hit, Gooden!
Jag har ingen aning om vem det är.
- Hallå där! Gooden! Kom hit. - Vänta lite.
Jag vill visa dig en sak. Kolla in det här. Inga mer sandaler.
- Vad sägs om det? - Det är schyst. Jag måste gå nu.
- Vänta. Jag vill komma förbi med nåt. - Vad då?
- En katt. - Nej tack. Jag vill ha en pitbull.
- Du vill inte ha en pitbull. - Jag måste gå nu.
Berätta för din mamma om katten.
- Hur är det med honom? - Det är bra.
Jag är så orolig för honom.
Han mår bra.
Han såg inte efter hur Diaz landade. Han gick bara därifrån.
- Pratade ni med honom? - Jag frågade varför han gjorde det.
- Vad sa han? - Ingenting. Han tittade bara på mig.
- Hur tittade han? - Utan reaktion.
Som om han inte förstod vad han hade gjort?
Ungefär så.
Ert vittne.
Händelsen skedde inte långt efter den 11 september.
Hur var stämningen bland eleverna vid den tiden?
I brist på bättre ord får jag nog säga patriotisk.
Och i den här patriotiska andan - hur var det för de muslimska eleverna?
Det var jobbigt för dem.
- Rasistiska kommentarer och glåpord? - Ja.
Men Khan var den enda på skolan som skickade två elever till sjukhuset.
Två...
Första veckan efter avstängningen kastade han en läskburk på en kille.
Han fick sy tolv stygn... i ansiktet.
Tack.
- Mrs Weiss? - Staten avstår, herr ordförande.
Så där ja.
Det är bra. Kom igen. Klarar du det?
- Ja. - Är du säker?
Nej, nej. Ta den. Ta den, bara!
Vart ska du? Hallå där! Vad i helvete...?
Tror du att du är osynlig? Den osynlige mannen?
Du pratar med mina kollegor, mina vänner, mitt ex...
- Tror du inte att jag får veta det? - Allvarligt talat, ta bort den.
Jag kanske borde prata med din exfru, eller din son...
på hans konstnärliga skola.
Jävlar...
- Har du pratat med henne? - Nej.
Du ser den där, eller hur?
Den spelar in oss. Det kommer att visas i rätten.
Hur kommer det att se ut, tror du?
"Hon var trevlig. Jag gillade henne, men dödade henne ändå."
Varför blev ni så snabbt säker på att Nasir Khan var rätt man?
- Berget av bevis. - Varför då ens förhöra honom?
Ibland vill den misstänkta inget hellre än att erkänna.
- Gjorde han det? - Nej.
Så ni framförde anklagelserna när ni lämnade förhörsrummet?
- Varför inte? - Ibland behöver den misstänkta tid.
Ni gav honom tid och han inväntade transport. Var det då han erkände?
Då hade vi inte suttit här.
Efter gripandet gav ni honom chansen att erkänna, vilket han inte gjorde.
Tolv timmar senare när han hade fått fundera på det erkände han inte.
När åklagaren erbjöd honom femton år i stället för livstid avböjde han.
Femton år låter som ett bra avtal när man har ett berg av bevis mot sig.
Jag föredrar alltid bevis framför ett erkännande.
Tack, inspektören.
Hej... Hur är det med dig?
Fan också! Kom igen, nu går vi.
Nu stannar du där.
Jag tänkte att eftersom du hade så rätt om min eksem...
- så kanske du har nåt mot astma. - Gör dig av med katten.
- Kanske nån sorts rot eller fiskolja? - Gör dig av med katten.
Jag vill inte göra mig av med katten.
NEW YORK CITY POLISENS PENSIONSFOND
ERSÄTTNING VID DÖDSFALL
VANLIGT DÖDSFALL
- Mr Cutler. Hur försörjer ni er? - Jag är servitör.
Har ni några andra inkomstkällor?
Ibland så förvärvar jag saker åt vänner.
Ingår läkemedel i de här enstaka förvärvningarna?
Emellanåt.
- Är den tilltalade en av era vänner? - Nej.
- Hur var det med Andrea? - Ja.
Besökte hon er den 24 oktober för att köpa något?
En fjärdedels gram K och sex Mollys.
- K är ketamin och Molly är ecstasy? - Ja.
- Och försåg ni henne med dem? - Ja.
Något i den här stilen för ketaminet?
Det är möjligt.
Tack.
Jag ser dig kämpa för mig och undrar "varför gör hon det här"?
Det är inte för pengarna, för du får inte betalt. Inte mycket, åtminstone.
Det är mitt jobb - och det är din rättighet.
- Är det allt? - Ja.
Min pappa är den ende i hela världen som tror på mig.
- Din mor gör det också. - Nej.
Jag gör det.
Fan också.
Assistenten?
Tack.
- Är det här till "Law & Order"? - Va?
- Jag fixar ofta rekvisita till dem. - Javisst, "Law & Order".
Ja?
Jag är på kopieringsstället och lever vidlyftigt advokatliv.
- Jag väntar på dem. - Jag gör dem.
Han gör dem. Okej? Okej...
Produktionsassistenterna brukar vara yngre än du.
Kan ni berätta vad fotografiet föreställer?
Det är en av lådorna i barskåpet i husets vardagsrum.
Vi ser att den innehåller en korkskruv-
- en nötknäppare, några servetter, cocktailpinnar och två knivar.
De liknar den här.
De är identiska och ingår i samma set, precis som den som saknas.
Ursäkta mig, vad sa ni?
Knivarna säljs i fyrpack. De säljs inte på annat sätt. En saknas.
- Kan den vara nån annanstans i huset? - Nej, jag har letat överallt.
Om den försvunna kniven var där kan den väl ha åsamkat samma skador?
Dr Katz, håller ni med rättsläkaren om att det här var en försvarsskada?
Nej, det är det inte. Den tilltalade och offret lekte en lek.
- En lek? - Ja, ni vet...
- Fingerfilé? - Jag vet inte exakt vad det heter.
Okej, jag leker inte den leken - men bör inte handflatan ligga neråt?
Inte nödvändigtvis.
Det verkar mer naturligt, om något är naturligt med det här.
Det var naturligt för henne att göra det på det här sättet.
Hon hade lekt leken förut. Man ser ärren på dr Chesters fotografier.
Både på händerna och andra ställen. Självförvållade sår.
- Varför gör man så? - Det är vanligt för folk med problem.
Hur kan ni vara säker på att hon fick det här såret utanför sovrummet?
Hennes hudceller påträffades i en av hålorna på soffbordet.
Såg ni det i teknikernas rapport?
Nej, de nämnde inte hudcellerna, men de fanns i bordet.
Om såret uppstod under den här leken-
- så kan det förklara hur offrets blod hamnade på den här kniven?
- Det här är källarplanet. - Det stämmer.
- Vad är det här? - Entrégrinden.
- Jag ser att den står på glänt. - Den har inte gått igen på åratal.
Rosten på klinkan styrker det.
- Och det här? - Källardörren. Den går att stänga.
Teknikerna skrev att den var olåst, precis som ett fönster mot gården.
Skulle det vara möjligt för en inkräktare att nå upp till fönstret?
- Ja, det står ett träd där. - Det här trädet?
Hur vet ni att det går att klättra i?
Jag klättrade upp i det med lätthet, och jag fyller snart 70 år.
- Det syns inte på er. - Jag känner det ibland.
Medan ni klättrade i trädet till fönstret på andra våningen-
- kunde ni då se köket på källarplanet?
Och om ni gick in genom grinden och den olåsta dörren uppför trappan?
Då ser ni väl in i köket, eftersom det är samma våning?
Nej, jag tog ett fotografi av det.
Det visar vad man ser av köket från trappan.
- Vilket kök? - Exakt. Vilket kök?
- Tack, dr Katz. - Ert vittne, mrs Weiss.
- Dr Katz. Vilket nöje att träffa er. - Detsamma.
Mig? Tack, men jag är inte känd som ni.
Jag är inte känd. Ingen patolog är känd.
Jag kanske känns igen i vissa yrkeskretsar, men det är allt.
Känner ingen igen er på gatan?
Om de gör det kanske de har sett mitt foto på någon av mina böcker.
Eller på TV, eftersom ni har vittnat i flera uppmärksammade rättegångar.
Men inom patologin spelar väl kändisskap ingen roll-
- oavsett om man är rättsläkare i New York City som dr Chester-
-som ingen känner igen på gatan-
- eller ett expertvittne för O.J. Simpson.
- Protest. - Mot vad? Det är en komplimang.
Avvisas.
Är dr Chester, även om han är okänd, en duktig patolog?
Eftersom jag vittnar under ed måste jag säga: inte enligt mig.
Ni är oense med honom, inte bara om offrets handskada-
-utan även...
om vad han sa om den här knivskadan på den tilltalades hand.
Ja, för skadan orsakades inte av att handen gled ner på bladet.
Han skar sig på glas från den krossade dörrutan.
- Så han vet inte vad han pratar om? - Jag vill uttrycka mig hövligare.
Vad sägs om det här?
"Dr Chester är en samtida gigant inom forensisk patologi."
"Det vore klokt om vi alla försökte ta efter hans visdom och precision."
- Vet ni vem som sa det? - Jag.
- Var då? - På en hedersmiddag.
Er hyllning känns så äkta. Menar ni att den inte var det?
Man blir ombedd att hålla lovtal och vill inte genera med uppriktighet.
- Ni kunde ha avböjt att tala. - Det hade varit precis lika genant.
Vad tänkte ni egentligen på när ni stod inför alla de här människorna-
- och sa saker ni inte trodde på med en sån övertygelse?
Ärligt talat? Efterrätten.
Kniven som ni säger saknas från setet - vet ni när den köptes?
Nej, men inte senare än år 2008, för då slutade modellen att tillverkas.
Jag köpte en borrmaskin med två dussin borr till min man år 2008.
Inte den mest romantiska presenten, men han gillar att pyssla.
Jag också. Jag hade sett det som romantiskt.
- Min poäng är... - Jag tror att vi redan vet.
Dr Katz. Vi har båda varit verksamma inom våra yrken länge-
- och vi har suttit i domstolar för många dagar.
Men som en följd därav så kan vi reglerna.
En av dem lyder: Svara på frågorna jag ställer, inte några andra.
Visst. Okej.
Hur många av de tjugofyra borren är kvar efter sex år, tror ni?
- Inget av dem. - Inget av dem.
- Min man har slarvat bort allihop. - Då har ni julklappen klar.
Han förtjänar det inte. Okej.
Nu kan ni svara på frågan jag inte har ställt, för ni vet hur den lyder.
Den fjärde kniven kan ha slarvats bort-
- eller hamnat i en avfallskvarn eller slängts vid något tillfälle.
Och det här... Såret på offrets hand-
- som enligt er uppstod under en lek som ingen av oss vill leka.
Men om vi gjorde det - om ni gjorde det...
Tror ni verkligen att ni medan blodet rinner nerför er arm-
-skulle vara sugen på att ha sex?
Eller hade ni hellre blivit körd till akuten?
Jag hade föredragit akuten, men jag vet att det var droger inblandade.
Okej. Tack, dr Katz. Det var verkligen ett nöje att träffa er.
- Jag är förvirrad. Är den här din? - Ja.
- Den är inte kvar i bevisrummet. - Jag har inte kvar den.
Det vet jag. Du lämnade den där, men de borde ha den.
Jag hade den, men de gick iväg med den.
Hur kunde du ha haft den då om den är här?
Han gav tillbaka den till mig den kvällen på stationen.
- Vem gjorde det? - Inspektören.
Box?
- Är du spänd inför den stora kvällen? - Jag skälver.
- Ska jag hjälpa dig med den där? - Ja, du kan flytta på dig.
Svär ni att säga sanningen, hela sanningen och intet förtiga?
Välkommen tillbaka, inspektören.
Jag hörde att ni var på väg att gå i pension.
- Det har jag också hört. - Gratulerar.
- Hur länge har ni varit verksam? - I trettiotre år.
Ni kommer att bli saknad av era kollegor och även av allmänheten.
Vi tackar er för er tjänstgöring.
Kan ni säga hur många misstänkta ni har intervjuat under utredningen?
En. Den tilltalade.
Inte Trevor Williams?
Ja. Den här turbanskallen.
Han var ett vittne, så jag pratade givetvis med honom.
- Gjorde ni ingen uppföljning efteråt? - Det fanns inget att följa upp.
Intervjuade ni inte Duane Reade?
- Någon på Duane Reade? - En person vid namn Duane Reade.
- Är det ett skämt? - Nej, men det får han nog höra ofta.
Han var med mr Williams under grälet med den tilltalade och ms Cornish.
Men ni intervjuade inte honom.
Mr Williams sa att han var ensam, så jag intervjuade inte någon.
Så ni känner inte till mr Reades flera domar för grov misshandel?
- Hur är det med Royal Day? - Vem är han?
- En vän till Duane Reade? - Det andra ögonvittnet.
Mr Caval som bor på andra sidan gatan var det andra ögonvittnet.
Nej, han är ett annat ögonvittne, men inte det enda övriga.
- Så ni intervjuade inte mr Day? - Jag hör ingen jag inte känner till.
Ni har sett honom på övervakningsvideon från Shellmacken.
Han hade också ett otrevligt möte med offret och den tilltalade.
- Intervjuade ni verkligen inte honom? - Jag har redan svarat på det.
Nitton år på mordroteln - hur många brottsplatser har ni utrett?
Jag vet inte. Ungefär 300 stycken.
På de här brottsplatserna - på alla brottsplatser är det väl viktigt-
- att bevisen undersöks, fotograferas, katalogiseras och förvaras varsamt?
Naturligtvis.
Vad är det där?
En astmainhalator.
Har ni någon aning om var den är?
Ni får fråga honom. Den tilltalade. Jag gav den till honom.
Jag vet inte vad han gjorde med den.
- Förlåt, ni gav den...? - Ja. Ska jag upprepa det?
Jag försöker förstå det här.
Så ni säger att ni tog den från brottsplatsen och gav den till honom?
- Varför då? - Därför att han behövde den.
Han var nödställd och hade svårt att andas.
Så i stället för att ta honom till sjukhuset, vilket man ska göra-
-tog ni bevis från brottsplatsen?
Efter fotografering och registrering. Det fanns inget skäl att låta bli.
Förutom att det bryter mot polisiära rutiner och är grovt oprofessionellt.
Efter trettiotre års erfarenhet måste ni veta det.
Han led. Jag ber om ursäkt för att ha försökt lindra hans lidande.
Så det var därför ni gjorde det? Inte för att den inte passade in?
Jag förstår inte vad det betyder.
Om handsken inte passar måste ni fria.
En inhalator passar inte in på en vildsint mördare-
- som hugger en person tjugotvå gånger medan han andas in Ventoline.
Nej, det var inte därför. Jag berättade varför.
Jag säger inte att det var medvetet. Ni kanske gjorde det omedvetet?
- Ni kanske tvivlade på hans skuld? - Omedvetet?
Om man kunde förklara det omedvetna vore det inte omedvetet.
Vi kan helt enkelt inte ta reda på det.
Såvida ni inte tänker kalla in Freud som vittne?
- Mrs Weiss? - Jag har inga frågor.
Här kommer han!
Vad ska jag nu göra? Nu är allt åt helvete.
Det gick bra också.
Vad fan gjorde han så för? Det var du och hans mamma som gjorde allt.
Jag kände honom inte bättre än du. Jag vet inte.
Där rullar partytåget iväg.
"Ej i tjänst", precis som du brukar vara.
Det är allt. Jag skojar bara, vi har en sak till.
Alla har varit med och bidragit.
Är det nåt du vill berätta för mig?
Om Petey?
Ja.
Mitt enda nöje är att få veta hur många skålpund kött-
- ni clowner har fått betala för era beslut...
Jag behöver en ny.
Helvete! - Skicka en patrull till annexet.
Skicka en patrull. Jag ser blod.
Skicka en patrull till annexet. Skicka en patrull nu!
Varför dröjer det så?